Ladislav Deák
Poznámky k demografii Slovákov v Maďarsku
Pol milióna Slovákov v Maďarsku? - Ak východiskové číslo pre r. 1880 (300.000) postupne zvýšime príslušným prirodzeným prírastkom, dostaneme sa pre r. 1946 k číslu najmenej pol milióna Slovákov.
„Maďarská štatistika nezachytila slovenský pôvod, ale pocit národnej príslušnosti“
„Znižovanie počtu menšín netreba hľadať len v príťažlivej sile väčšiny, ale v nacionalisticko-šovinistickom aparáte meštiackej spoločnosti, ktorá znemožnila politický, hospodársky a sociálny vývin menšín“
(Slovenský národný archív, SĽ, krab. 76)
Pri určovaní skutočnej sily slovenského živlu v Maďarsku
nemôžeme sa pridržiavať dát maďarskej národnostnej štatistiky,
spoľahlivé informácie nám môžu poskytnúť jedine neúradné pramene.
www.oslovma.hu
http://www.oslovma.hu/index.php/sk/historia/166-historia3-historia3/573-ladislav-deak-poznamky-k-demografii-slovakov-v-maarsku
Maďarská vládna delegácia r. 1919 na Mierovej konferencii v Paríži vo svojich memorandách adresovaných veľmociam, usilovala sa znížiť počet Slovákov v Maďarsku na najnižšiu mieru. V jednom z memoránd z 20. novembra 1945 sa uvádza, že Slováci v Maďarsku tvoria iba jednu sedminu počtu Maďarov na Slovensku (teda asi 90.000)1, v druhom memorande zo 6. mája 1946 sa uvádza na jednom mieste 110 tisíc, na druhom 120 tisíc2. Je pozoruhodné, že ani v jednom z úradných podaní sa neuvádzajú čísla, získané sčítaním ľudu v r. 1941, pri ktorom sa Slovákov našlo na trianonskom území podľa materinskej reči 75.920 a podľa národnosti iba 16.689. Jednako tieto dáta publikuje maďarský Štátny štatistický úrad dôsledne i v najnovších publikáciách3.
Pri dátach, uvádzaných na parížskej Mierovej konferencii vychádzajú maďarské pramene z výsledkov sčítania v r. 1930, pri ktorom sa popísalo 104.819 Slovákov4. Pokles počtu proti r. 1920 (141.918) sa vysvetľuje asimiláciou intelektuálov a zmenšovaním sa slovenských ostrovov v maďarskom etniku. Z hľadiska tejto maďarskej expozície prichodí skúmať správnosť metódy a ňou získaných dát, zistiť skutočný počet Slovákov z neoficiálnych prameňov a naznačiť teritoriálne a pomerné rozloženie slovenského živlu v dnešnom Maďarsku.
Problematika maďarskej národnostnej štatistiky väzí jednak v ťažkostiach, daných definíciou o národnosti, jednak v tom, že od prvého počiatku sa dala do služieb maďarizačnej politiky. Cieľom maďarskej národnostnej štatistiky bolo sledovať proces asimilácie inonárodných osôb a takto „proces zjednocovania inonárodných skupín so skupinou maďarskou v jeden politický národ”5.
Toto stanovisko nemohlo zoslať bez vplyvu na oficiálnu formuláciu národnosti a jej definíciu pre sčítacích komisárov. V r. 1890 sa hovorilo ešte proste o materinskej reči, ale už sa naznačilo, že „keď dieťa hovorí inou rečou ako jeho rodičia, treba na sčítacom lístku dieťaťa naznačiť túto inú reč”6 V r. 1910 sa pod materinskou rečou už mala rozumieť reč, ktorou sčítaná osoba najradšej hovorí. U detí, ktoré sa v škole naučili inú, od reči matky odlišnú reč, bolo treba už naznačiť túto inú reč. Tieto definície a inštrukcie mali byť ústupkom pred náporom veľkomaďarských nacionalistov, v mene ktorých riaditeľ budapeštianskeho štatistického ústavu J. Körösi už pred prvým maďarským sčítaním v r. 1880 žiadal zisťovať len subjektívnu národnosť. Körösi odôvodňoval svoj návrh priamym poukazovaním na stále mohutnejšie sa rozširujúcu snahu stmeliť cudzie kmene s maďarskou národnosťou. Zisťovanie len materinskej reči nemôže podľa Körösiho zachytiť veľký počet týchto osôb, čo majú cudziu materinskú reč, no sú už dobrými národovcami. Týmto sa vraj zakrývajú výsledky procesu stmeľovania7.
Je iste zbytočné poukazovať na metódy, ktoré zaujatí maďarskí sčítací komisári na základe definície a inštitúcií mohli používať pri určovaní národnosti. Prechmatov sa dopustili menovite u málo uvedomelých príslušníkov inonárodných skupín, detí, žiakov a všetkých tých, ktorí z hocijakej príčiny boli závislí na maďarských vrchnostiach, zemepánoch a podnikateľoch. Komisárom pomáhala aj slovná hračka „maďarský a uhorský”, ako napr. v slovenskej dedine Šivetica v Gemerskej župe, kde sa v r. 1880 všetci občania zapísali za Maďarov, keď im tamojší farár vysvetlil, že veď žijú v Uhrách, že sú teda „Uhri”. Pri sčítaní v r. 1890 farár už tam nebol a celá obec sa objavuje v štatistike ako slovenská8.
Podobné skoky zrejme rovnako motivované vidíme aj v iných obciach Maďarska. Obec Šámšon (Sámsonháza) v Novohradskej župe mala v r. 1880 absolútnu väčšinu slovenskú. Túto si zachovala podľa všetkých sčítaní do r. 1920, kedy sa celá obec prihlásila za maďarskú. V r. 1930 je celá obec ale zase slovenská. V obci Tárnok v Belohradskej župe dosiahli Slováci v r. 1860 skoro 50 % obyvateľstva. V r. 1890 už len 7 %, v r. 1900 stúpli zasa na 75 % a v r. 1930 klesli na 3 %. Takýchto príkladov nedôslednosti je veľa: Abod, Irota, Mucsony, Ózd, Pálfalva, Rakaca v Boršodskej župe; v obci Hasznos v Hevešskej župe, Horné Peťany (Felsőpetény), Guta (Galgaguta), Keszeg, Kóspallag, Nežany (Nézsa), Novohrad (Nógrád), Šápov (Nógrádsáp), Potvorce (Patvarc), Szátok, Suchý Potok (Szúpatak) v Novohradskej župe; Jača (Acsa), Asód, Čomád (Csomád), Čemer (Csömör), Čuvár (Csővár), Ečer (Ecser), Pilis, Tápiósáp, Vácbottyán, Újfalu (Váckisújfalu) v Peštianskej župe, atď... Sám štatistický úrad tieto nemotivované skoky a úchylky vysvetľuje okolnosťou, „že v niektorých krajoch znalosť maďarskej reči sa brala za kritérium maďarstva a s prílišným optimizmom bola aj iná časť obyvateľstva po maďarsky hovoriaceho, lež inej materinskej reči, vykázaná za Maďarov”9.
Prvé uhorské sčítanie zaznačilo na území dnešného Maďarska 213.240 osôb slovenskej materinskej reči. V tomto čase bola maďarizácia už v plnom tempe a podľa uvedeného oficiálneho priznania niet pochybností, že sčítací komisári započítali v maďarizačnej horlivosti mnoho Slovákov do rubriky Maďarov. Stačí porovnať Aszalayho mapu z r. 1840 a tesne pred rokom 1880 vyjdené demografické diela10 výsledkami sčítania z r. 1880, aby sme si túto skutočnosť overili.
V Zadunajskú a v severných župách dnešného Maďarska bolo v r. 1880 o 76 obcí menej, než ich ako slovenské zakreslil na svojej národnostnej mape z r. 1773 prof. Alexander Petrov. Pri pomernom zastúpení slovenského živlu, ako sme ho našli sociografickým výskumom v r. 1946, malo byť v týchto obciach o 45-50 tisíc Slovákov viac, než sa našlo v r. 1880. S korekciou10 tendenčnej zmeny materinskej reči u tých, ktorí žili v ostatných obciach slovenských a miešaných, dostaneme najmenej 300.000 osôb ešte so zachovalou slovenskosťou. Ak toto východiskové číslo pre r. 1880 postupne zvýšime príslušným prirodzeným prírastkom (nepočítajúc ani s ďalšou emigráciou zo severných slovenských žúp do r. 1914, ale zato s 10-15 % asimilačnou stratou), dostaneme sa pre r. 1946 k číslu najmenej pol milióna Slovákov11.
Oficiálny obhajca maďarskej národnostnej štatistiky Alojz Kovács sa usiloval podoprieť úradné dáta ešte i dátami o znalosti reči. Podľa maďarských správ hovorilo okrem Slovákov v r. 1920 ešte 245.000 a v r. 1930 233.000 osôb po slovensky12. V snahe nepripustiť, aby sa v týchto dátach hľadali Slováci, Kovács tvrdí, že sú to maďarskí utečenci, ktorí v r. 1918-1924 opustili Slovensko13. Správne proti tomu uvádza maďarský sociológ R. Braun, že utečenci spravidla nepriznávajú znalosť reči starej vlasti, ktorú museli opustiť. Ilustruje toto tvrdenie na prípade Slovákov v Budapešti a uzatvára: „Je isté, že v ich počte (t. j. v počte po slovensky hovoriacich Maďarov sa skrývajú nesprávne zarátaní Slováci”14.
„Maďarská štatistika nezachytila slovenský pôvod, ale pocit národnej príslušnosti“ - hovorí maďarský znalec K. Vígh a dodáva: „Znižovanie počtu menšín netreba hľadať len v príťažlivej sile väčšiny, ale v nacionalisticko-šovinistickom aparáte meštiackej spoločnosti, ktorá znemožnila politický, hospodársky a sociálny vývin menšín“13. O. Bethlen chápe odpor susedných štátov proti maďarskej národnostnej štatistike a priznáva, že pri sčítaní v r. 1941 sa rozhodne uplatnil vplyv štátneho aparátu16.
Zo všetkých uvedených dôvodov vyplýva, že pri určovaní skutočnej sily slovenského živlu v Maďarsku nemôžeme sa pridržiavať dát maďarskej národnostnej štatistiky, ale že spoľahlivé informácie nám môžu poskytnúť jedine neúradné pramene. Z týchto prameňov na prvom mieste je súpis osôb, prihlásených v r. 1946 v rámci výmeny, dohodnutej medzi československou a maďarskou vládou17. Československá presídľovacia komisia (ČsPK) vo svojej náborovej akcii získala 98.835 prihlášok Slovákov na presídlenie. Výsledky súpisu v porovnaní s dátami maďarských štatistík z r. 1930 a v porovnaní s dátami z r. 1941 prinášame podľa maďarského administratívneho rozdelenia v osobitných tabuľkách.
Nesprávnosť maďarských údajov z r. 1930 a 1941 dobre vidieť v porovnaní s údajmi na presídlenie prihlásených. V severných župách Maďarska sa prihlásilo skoro dva razy toľko Slovákov na presídlenie ako ich udáva sčítanie z r. 1930, skoro trojnásobok vzhľadom na údaje o materinskej reči z r. 1941 a šestnásť ráz viac, než uvádzajú maďarské údaje v r. 1941 o počte Slovákov podľa národnosti18. Ale čiastočné výsledky z obcí ozrejmujú nesprávnosť maďarských údajov ešte lepšie. Pre ilustráciu uvádzame niekoľko obcí (tabuľka č. 1).
Porovnaním údajov sme zistili, že na území Maďarska je 308 obcí, v ktorých maďarská štatistika z r. 1930 neuvádza ani jediného Slováka, z ktorých však na presídlenie sa prihlásilo dovedna 3.698 Slovákov. Okrem toho napočítali sme ďalších 410 obcí, v ktorých sa dovedna prihlásilo o 30.190 viac Slovákov, než ich tam uvádza úradný prameň z r. 1930.
Z počtu na presídlenie prihlásených nie je možné správne usudzovať skutočný počet Slovákov v Maďarsku. Sociografickým výskumom sme zistili, že Slováci sa zachovali v celých masách etnicky pomerne neporušení, ba i jazykovo čistí v oblastiach, kde podľa úradných maďarských údajov sme nemali nájsť po nich ani stopy. Na Nížine sa izolovali svojím salašníckym systémom, v horách severných žúp sa zachovali v závetrí, i keď na nízkej sociálnej a kultúrnej úrovni. Československá presídľovacia komisia pokladala preto za potrebné vykonať súpis všetkých Slovákov aspoň v tých obciach, v ktorých sa predpokladal väčší počet Slovákov. Súpisom vykonaným v 416 obciach sa zistila prítomnosť 473.556 Slovákov. K nim treba pripočítať ešte 5.494 prítomných podľa maďarských údajov v tých obciach, z ktorých sa nezískali prihlášky na presídlenie a v ktorých sa ani súpis nekonal19.
Že skutočný počet Slovákov v Maďarsku je značne vyšší, než nám nahovárajú maďarské údaje z r. 1930 a 1941 vyplýva z porovnania čísiel v tabuľke č. 2. Z pôvodných 178 slovenských obcí sa podľa údajov maďarskej štatistiky zachovalo do r. 1880 iba 102. I z nich sa do r. 1910 „pomaďarčilo” 69 a do r. 1930 mali mať Slováci väčšinu už len v 19 obciach. Skutočnosť je iná. Súpisom v r. 1946 sa zistilo, že Slováci tvoria väčšinu ešte stále v 147 obciach, z ktorých väčšina (85) leží v severných župách v blízkosti česko-slovenských hraníc. V ďalších 31 obciach, podľa A. Petrova slovenských, ešte koncom 18. stor. sa slovenská väčšina vplyvom prisťahovalectva maďarského živlu a asimilačnými stratami znížila na menšinu (tabuľka č. 3).
Ako vidieť z tabuľky, nie je ani etnické zloženie a rozvrstvenie Slovákov tak nepriaznivé, ako by to vyplývalo z maďarských údajov. Zo 473,556 Slovákov skoro tretina žije v obciach s 50-80 %-nou slovenskou väčšinou. Vyše polovice slovenského živlu žije teda vo vlastnom etnickom prostredí, kde je daná dobrá záruka ich zachovalosti etnickej. Do akej miery je prirodzeným asimilačným procesom porušená etnická zachovalosť Slovákov vo väčšinovom prostredí maďarskom a menovite v mestách, je ťažko posúdiť. Skutočnosť ale, že sa na presídlenie prihlásili Slováci aj z obcí, kde od prvého počiatku tvorili iba zlomok obyvateľstva, a že po slovensky ešte i dnes vedia, nasvedčuje o etnickej rezistencii aj vo väčšinovo cudzom prostredí.

Tabuľka č. 1

Obec	Slováci podľa maď.
údajov z r. 1930	Slováci prihlásení
na presídlenie	
Pécs	90	299	
Tárnok	89	267	
Dorog	43	188	
Sárisáp	50	1021	
Bánhida	99	874	
Felsőgalla	204	686	
Oroszlány	5	642	
Tardos	373	871	
Öskü	3	292	
Bakonycsernye	170	789	
Súr	-	151	
Újkígyós	10	191	
Csabacsüd	198	805	
Kondoros	187	853	
Galgagyörk	102	504	
Isaszeg	41	277	
Maglód	23	260	
Mende	61	194	
Péteri	-	508	
Miske	-	345	
Bocsa	-	231	
Csengőd	9	193	
Irsa	84	256	
Püspökhatvan	-	136	
Nyírszőllős	14	381	
Nyíregyháza	120	5162	
Ládbesenyő	-	125	
Szirmabesenyő	1	416	
Újhuta	-	975	
Miskolc	255	1744	

Tabuľka č. 2

Župa
(oblasť,
krajina)	Počet Slovákov podľa maď. údajov
podľa materinskej reči  podľa národnosti
r. 1930           r. 1941           r. 1941	Počet Slovákov
podľa súpisu
ČsPK r. 1946	Počet Slovákov
prihlásených
na presídlenie	
Baranya	170	173	69	3.428	735	
Fejér	2.438	234	46	6.656	1.656	
Győr-Moson-Pozsony	163	145	59	286	355	
Komárom-Esztergom	6.785	6.398	640	26. 819	8.636	
Somogy	137	82	41		48	
Sopron	97	39	17	157	98	
Tolna	66	92	24		122	
Vas	93	88	53		43	
Veszprém	512	181	52	5.326	1.745	
Zala	107	56	30		197	
I. Zadunajsko spolu:	10.488	7.488	1.037	42.672	13.560	
Bács-Bodrog	81	96	60		22	
Békés	42.760	35.666	5.902	97.857	25.565	
Bihar	312	113	47	665	464	
Csanád-Arad-Torontál	12.852	11.920	4.283	15.744	10.091	
Csongrád	541	417	353	1.781	278	
Hajdú	125	109	65	88	197	
Jász-Nagykun-Szolnok	568	375	123	75	279	
Pest-Pilis-Solt-Kiskún	26.613	13.575	3.415	183.305	22.692	
Szabolcs-Ung	242	201	124	19.399	6.106	
Szatmár-Ugocsa	8	25	17		5	
II. Nížina spolu	84.102	62.497	14.389	319.590	65.669	
Abaúj-Torna	606	1.069	50	12.041	1.374	
Borsod-Gömör-Kishont	1.963	586	250	42.928	6.276	
Heves	1.350	935	84	9.027	3.453	
Nógrád-Hont	5.506	2.906	618	38.934	6.448	
Zemplén	724	439	261	8.364	2.025	
III. Sever spolu	10.149	5.935	1.263	111.294	19.576	
Maďarsko	104.819	75.920	16.689	473.556	98.805	

Tabuľka č. 3

Župa	Počet Slovákmi obývaných obcí v Maďarsku	
	v r. 1930	Podľa súpisu ČsPK	
		a výpočtov v r. 1946	
	20 %	50 %	80 %	100 %	20 %	50 %	80 %	100 %	
Baranya	37				50	1	1		
Fejér	53	1	1		65		2	2	
Győr-Moson-Pozsony	28				41				
Komárom-Esztergom	43	1	3	2	49	5	1	6	
Somogy	47				53				
Sopron	17				22				
Tolna	29				36				
Vas	27				33				
Veszprém	31	1			51	2	2	1	
Zala	34				43				
I. Zadunajsko spolu:	346	3	4	2	443	8	6	9	
Bács-Bodrog	16				17				
Békés	24	4	1	1	21	2	2	5	
Bihar	23				31	1			
Csanád-Arad-Torontál	24	4	1	3	26	2	2	4	
Csongrád	14				13		1		
Hajdú	12				12				
Jász-Nagykun-Szolnok	25				29				
Pest-Pilis-Solt-Kiskún	154	10	2	2	150	12	10	22	
Szabolcs-Ung	39				52	1		1	
Szatmár-Ugocsa	6				8				
II. Nížina spolu	377	18	4	6	359	18	15	32	
Abaúj-Torna	45	2	1		65	3	9	14	
Borsod-Gömör-Kishont	62	2			87	3	5	7	
Heves	32	2			49	1	2	2	
Nógrád-Hont	99	3	2	1	92	6	14	25	
Zemplén	35	1			43	1	2	5	
III. Sever spolu	273	10	3	1	336	14	32	53	
Maďarsko	956	31	11	9	1.138	40	53	94	

Poznámky a literatúra
1. Aide - memoire: La situation des Hongrois dans la deuxieme Tchécoslovaquie.
2. Le probléme de la minorite hongroise de Slovaquie.
3. Magyar statisztikai zsebkönyv, roč. 1946 a 1947.
4. Magyar statisztikai közlemények, ú. s. zv. 83
5. Porov. Ung. stat. Mitteilungen, N.S. zv. 27.
6. Ung. stat. Mitteilungen, N.F. zv. I.
7. Budapest nemzetiségi állapota és magyarosodása, Bp. 1882.
8. Slovenská čítanka, Štolc - Praha, str. 61.
9. Ung. stat. Mitteilungen. N S. zv. 27.
10. J. Aszlay de Szendró, Mapa generális topographico-ecclesiastico- ethnographico-statistica Regni Hungáriáé... Viedeň 1830-1838. Mapa v porovnaní s inými súčasnými etnografickými prácami spracovaná J. Svetoňom v čp. Náš národ, roč. II. č. 3.
11. Je iste pozoruhodné, že Dr. Beneš už v r. 1919 na Mierovej konferencii v Trianone uviedol číslicu 630.000 Slovákov. Conférencc de la paix 1919-1920. Recueil des actes de la conférence. Partie IV. Paris 1923, str. 30.
12. Journal de la Société Hongroise de Statistique, 1934, str. 51.
13. Magyar statisztikai szemle, roč. 1938. str. 390.
14. Századunk, roč. 1933, str. 187.
15. Társadalmi Szemle, I. roč. str. 546.
16. Társadalmi Szemle, I. roč. str. 112.
17. V zmysle dohody o výmene obyvateľstva, uzavretej medzi československou a maďarskou vládou umožnilo sa členom Čs. presídľovacej komisie vstupovať do styku so všetkými osobami, ktoré sa mohli pokladať za osoby slovenskej alebo českej národnosti, teda tieto osoby aj zisťovať. Súčasne s prihlasovacou akciou vykonal sa aj súpis osôb slovenskej a českej národnosti v obciach s pozoruhodnejšou slovenskou menšinou. Súpis vykonali členovia ČsPK v spolupráci s miestnymi znalcami buď zostavením menných zoznamov hláv rodín s udaním počtu členov domácnosti, buď nepriamo osobitnými protokolmi, podpísanými miestnymi občanmi.
18. Údaje publikované v Štatistických správach, roč. I. str. 33. a ďalej sú údaje predbežné a preto v niektorých výsledkoch odlišné.
19. Súpis sa vykonal v 416 obciach. Väčšina týchto obcí bola buď priamo alebo dotazníkovou akciou preskúmaná aj sociograficky a tak výsledky súpisu overené aj kvalitatívnym výskumom. Kritériom národnosti bola znalosť slovenčiny a slovenský pôvod.

Prevzaté zo 14-15. dvojčísla (s. 88)
kultúrno-spoločenského štvrťročníka SME (1988-1992),
ktorý pre absenciu finančnej podpory zanikol.

Diela Ladislava Deáka
v Celoštátnej cudzojazyčnej knižnici
(1056 Budapest, Molnár u. 11.,
Tel.: +36 (1) 318-3688)